- Buđenje -
Današnji je svijet u kvaru.
Poslovni, financijski i politički vođe doveli su nas u očaj,
a vijesti selektivnog pop-kulturnog tipa koje preplavljuju naše središnje medije
nisu učinile ništa, osim što hrane ljutnju i zbrku
među američkim stanovništvom i stanovništvom svijeta.
Na sreću, postoji logično rješenje da se poprave
mnoge od nevolja koje nas danas muče,
ali jedna od najtežih stvari za neku kulturu je
pogledati širu sliku i shvatiti da se mora dogoditi značajna promjena
kako bi se osigurala budućnost njene djece.
Rješenje je jednostavno, iako nije lako za postići.
Promjene takve prirode nikad nisu lake,
ali su očigledne tijekom povijesti
i označavaju ključne trenutke čovječanstva kada smo se popeli na sljedeću razinu
i učinili život boljim za veću skupinu ljudi.
Povijest se može podijeliti na razine razvoja.
Prva razina predstavlja nomadske i pećinske ljude,
sposobne samo za to da održavaju sami sebe, svog para i svoju djecu.
Druga razina predstavlja ljude lovce/skupljače,
sposobne da održavaju svoju skupinu.
Treća razina predstavlja poljoprivredne ljude,
sposobne da održavaju svoja naselja.
Četvrta razina predstavlja industrijskog čovjeka,
sposobnog da održava velike gradove,
svoj narod i narode u očajnoj potrebi.
A sad smo na pragu pete razine, tehnološkog čovjeka,
sposobnog da održava svijet i cijelo čovječanstvo
na visokom standardu života.
Kako smo dosegnuli svaku novu razinu,
morala se dogoditi i promjena u ekonomskom sustavu
kako bi ona mogla biti najučinkovitija unutar novog obrasca.
Ono što se sada treba promijeniti je sustav ekonomije
koji vlada tehnološkim dobom.
Sada nam je potrebno pravilno korištenje resursa cijele planete
za dobrobit čitave ljudske rase,
a ne samo njenog dijela.
Ali prije nego što opišemo tu promjenu,
moramo se pozabaviti problemima s kojima smo danas suočeni
i glavnim uzrokom zbog čega ih uopće i imamo.
Jedino razumijevanjem naših problema
i toga kako su nastali, možemo početi razvijati rješenje.
Imamo inflaciju, sve veće poreze,
značajnu nezaposlenost, političku korupciju,
probleme s energijom, financijsku nestabilnost,
kriminal, ekološke probleme i još puno toga.
Očito je zašto je svijet toliko pod pritiskom
i zašto čovječanstvo tako pati.
Sada je, više nego ikad, vrijeme da čovječanstvo
ustane i učini nešto po tom pitanju.
I političari i industrija su podjednako pokušavali
iznova i iznova riješiti te probleme, a nisu niti jednom uspjeli.
Najbolje što jesu uspjeli bilo je odgađanje ili prekrivanje problema.
Razlog za to bit će pojašnjen za vrijeme ovog filma,
ali ukratko, to je zato što se nikada nismo ozbiljno bavili
glavnim uzrokom svih tih problema,
a taj uzrok je zastarjeli ekonomski sustav
koji se danas koristi širom svijeta.
Monetarni sustav ili, točnije, sustav cijena
je osnovni ishodišni čimbenik koji je temeljni uzrok
za sve probleme s kojima se danas suočavamo.
Po definiciji: sustav cijena je svaki ekonomoski sustav
koji utječe na raspodjelu dobara i usluga
pomoću cijena dobivenih na temelju procjene proizvoda
i koristi bilo kakav oblik novca ili vrijednosnog papira.
Nemojte ovo pomiješati sa kapitalizmom, slobodnim tržištem
ili nekim drugim pojmom koji bi koristili ekonomisti.
Također je važno shvatiti da ovo nije politička rasprava
i da nema apsolutno nikakve veze sa političkim kontrolama.
Svaki narod na ovoj planeti, bez obzira na svoju političku ideologiju,
bila ona demokracija, monarhija, socijalizam, komunizam ili nešto drugo,
djeluje koristeći isti temeljni ekonomski sustav.
Oni svi primjenjuju taj sustav
za razmjenu dobara i usluga širom svijeta.
To je glavna zajednička poveznica među svima
i zbog toga je on temeljni uzrok
tolikih problema koje vidimo danas u svijetu.
A evo zašto:
Monetarni sustav zahtijeva 2 ključna elementa za djelovanje:
nestašicu i rast.
U prošlosti, prije 1800. godine,
ta dva uvjeta bila su potpuno zadovoljena širom svijeta.
To je bilo vrijeme kada je putovanje od samo 800 km bilo opasno,
ako ne i smrtonosno, a transport dobara nije bio ništa lakši.
Nestašica je vrlo važna u tom sustavu
jer služi svrsi uspostavljanja vrijednosti... Cijene.
Sjetite se osnova ekonomije: ponuda i potražnja.
Što je manja ponuda, to je veća oskudica,
pa je cijena viša.
Što je ponuda veća, ona ima manju vrijednost,
pa je cijena niža.
Prije 1800. zaista je postojala nestašica kao prirodni fenomen,
a budući da je moderna civilizacija bila još prilično mlada,
bilo je dovoljno mjesta za rast, pa su oba uvjeta bila zadovoljena.
Međutim, danas više nema ta 2 uvjeta,
a monetarni sustav je u ozbiljnoj nevolji i pod velikim pritiskom.
Samo pogledajte koliko su života uništili problemi financijske industrije
i to samo u zadnjih nekoliko godina. Nemoguće ih je ignorirati.
Nestašica je uklonjena dolaskom tehnologije,
a s odsutnošću oskudice, rast je jednostavno manji.
Dosegli smo točku kada možemo proizvoditi više svega nego što
možemo konzumirati, a jedino istinsko širenje koje je preostalo je prema zvijezdama,
a ono je samo po sebi ozbiljno ograničeno cijenom.
U monetarnom sustavu je novac, tj. dug,
životna krv sustava i stoga je neophodno
neprestano stvarati novi dug kako bi se potvrdio postojeći dug.
Pa tako naši financijski manipulatori uvijek traže nove načine
da opravdaju stvaranje dodatnog duga.
Oni su ili namjerno slijepi ili očigledno neupoznati sa temeljnim problemima.
Samo pogledajte u kakvom je dugu naše društvo upravo sada
u usporedbi sa samo 50 godina ranije.
Važno je napomenuti
da je dug počeo vrtoglavo rasti oko 1980.
što se savršeno poklapa sa činjenicom da je to bilo vrijeme
kada se tehnologija počela ozbiljno širiti,
dajući čovječanstvu sposobnost da svakome učini život boljim,
ili bi mogla, kada bi se koristila na taj način.
Da bismo bolje razumjeli našu sadašnju društvenu nestabilnost,
trebamo ispitati glavne fizičke događaje
koji su doveli do naše sadašnje zbrke.
Kako bi si pomogli s tim, postaviti ćemo vremensku referencu.
Dva prikazana datuma nisu posebno važna,
već samo odvajaju vremensku liniju na tri različita područja.
Sada ćemo početi dodavati ključne informacije koje će vam pomoći da shvatite
kako smo došli do mjesta gdje se nalazimo u današnjem svijetu.
Prije 1800. svijet je bio niskoenergetsko društvo.
Zašto? Zato što je kroz cijelu zabilježenu povijest do tog vremena
osnovni stroj energetske pretvorbe za obavljanje rada bilo ljudsko biće,
a zdrav čovjek može proizvesti samo oko 0,1 konjske snage (KS).
Za usporedbu, motor mašine za pranje rublja je snažniji,
u prosjeku oko 0,5 konjske snage (KS).
Bez obzira na tu nisku razinu snage, 98% od ukupno obavljenog rada u to vrijeme
bilo je posljedica ljudskog rada jer čovječanstvo još nije razvilo
naprednu tehnologiju koja bi radila umjesto njega.
Dugih 2% došlo je od izvora izvan ljudskih mišića,
koje nazivamo neljudska energija.
Izvori te energije bile su životinje,
poput konja i volova, te sirove tehnologije poput vjetrenjača i mlinova.
Budući da je ljudsko biće
ograničeno, ishod njegovog rada
je također ograničen, pa bez obzira koliko je ljudi radilo
ili koliko dugo,
nikako nisu mogli proizvesti sasvim dovoljno kako bi pokrili potrebe
rastućeg stanovništva ili osigurali visoku kvalitetu života za svakoga.
Ako je ikada i šačica ljudi uživala u pristojnom životnom standardu,
to je uvijek bilo nauštrb mnogih koji su jedva preživljavali.
Činjenica je: kroz povijest su 95% svih ljudi bili ili
seljaci, kmetovi, robovi ili sluge,
čak do vremena Georgea Washingtona.
Od nastanka čovjeka sve do oko 1800. godine
98% posla obavljali su ljudi,
a drugih 2% ostala sredstva i to se nije promijenilo, uopće.
To je preko 7000 godina zabilježene ljudske povijesti
bez apsolutno ikakve promjene u toj dinamici.
To je uzrokovalo da svako društvo na planeti
živi u društveno ustaljenom stanju,
što znači da nije bilo promjena u tempu energetske pretvorbe. Uopće.
Nije bilo nikakve temeljne promjene u načinu na koji su ljudi radili da bi proizveli dobra
i tako je svuda prevladavala oskudica.
Malo prije 1800. godine dogodio se vrlo značajan događaj.
1782. James Watt razvio je prvi parni stroj.
Taj izum bio je početak potpuno novog načina rada.
To je bio početak rasprostranjene upotrebe neljudske energije
i od tada postoji ubrzani napor da se izgrade
veći, brži i učinkovitiji strojevi za pretvorbu energije u rad.
Taj napor proširio se širom svijeta
sa SAD-om kao glavnim vođom.
Tijekom sljedećih 100 godina, od 1800. do 1900.,
uočavamo da su se dvije energetske linije značajno počele mijenjati!
Linija neljuske energije se penjala, a linija ljudske energije se spuštala.
U Americi su 1920-ih napravljene studije
o tome kakav je utjecaj imala ta promjena na društvo.
Sakupljeni su podaci o svakoj osnovnoj industriji u Sjevernoj Americi
prikazujući rast proizvodnje, brzine energetske pretvorbe,
smanjenje radnih sati i općenite učinke na zaposlenost.
Predviđeno je da će se, ako se trendovi nastave istom brzinom,
linije presjeći i izgledati ovako.
Čovječanstvo se razvijalo od niskoenergetskog društva
prema visokoenergetskom društvu sa zamjenom mjesta tih dviju linija.
To novo stanje je upravo suprotno onome što se događalo
kroz cijelu zabilježenu povijest, a to nije mala promjena.
Vrijeme je za malo tehničkih podataka:
Od 1992., prema američkom ministarstvu ekonomije i statistike,
Amerika je imala 35,3 milijarde KS u primarnim pogonima.
Što to znači?
Primarni pogoni su mehanički motori, turbine i životinjska snaga,
koji pratvaraju goriva ili sile (kao što su vjetar ili vodeni tok)
u rad i energiju. Pogledajmo to u kontekstu individue.
Prije 1800. godine, prosječno društvo koristilo je
svega 2000 kg kalorija energije po osobi.
Da li vam je taj broj odnekud poznat?
Koji je kalorični unos
naveden na skoro svakom prehrambenom artiklu?
Ishrana od 2000 kalorija.
Tako da je logično ako su ljudi glavna radna snaga
da im je energija ograničena prosječnim unosom kalorija.
Da se vratimo na 1992:
35,3 milijardi KS je više od 22 bilijuna kg kalorija,
a stanovništvo SAD-a bilo je nešto veće od 250 milijuna ljudi.
Tako da je 1992., Amerika pretvarala više od 89 000 kg kalorija po osobi
samo neljudske energije.
To je preko 44 puta više nego prije, porast veći od 4000%
u usporedbi sa prosječnim društvom od prije 1800.
Ovo je značajan uzrok američkog razvoja i uspjeha.
Amerika je tako postala prva
i jedina zemlja čija je proizvodnja premašila potrošnju.
Ubrzajmo film do danas i pogledajmo posljedice toga
u današnjem globalno povezanom svijetu.
Onda, kakve veze ima monetarni sustav sa svim tim?
Monetarni sustav je tijekom proteklih 90 godina počeo posrtati
jer su se uvjeti života na ovoj planeti drastično promijenili.
Dva glavna uvjeta da bi monetarni sustav opstao,
nestašica i rast, više istinski ne postoje.
Zemlja se stabilizirala što se tiče rasta,
a tehnologija je iskorijenila nestašicu.
Kao posljedica, iskusili smo ozbiljne ekonomske probleme,
a svako ponuđeno rješenje uvijek je služilo samo
kao zakrpa od žvakaće gume
na napuknutoj brani kojoj je suđeno puknuti.
Nijedno rješenje se nikada nije bavilo temeljnim problemom,
jer bi to zahtijevalo temeljitu promjenu u našoj ekonomskoj strukturi,
a ljudi koji su imali najviše koristi od ovoga sustava
odbijaju promijeniti igru.
Ankete iz 1920-ih pokrile su sve proizvodne industrije,
a to se zatim grafički iscrtalo.
Ovaj graf je prosječan sažetak svih tih nalaza.
Prva linija prikazuje fizičku proizvodnju.
Od 1830. do 1900. godine proizvodnja je bila niska i rast je bio spor.
Zatim smo prešli u razdoblje naglog rasta.
To je bilo zbog napretka u tehnologiji i mehanizaciji,
te većoj upotrebi neljudske energije.
Od 1900. do oko 1930. godine,
bio je upadljivi eksponencijalni rast fizičke proizvodnje,
od nekih 7% ukupnog privrednog rasta godišnje.
Međutim, to nije moglo vječno trajati i dogodilo se poravnavanje.
Dodajmo još jednu krivulju
da prikaže odnos radnih sati prema jedinici proizvoda.
Ovo predstavlja jednu osobu koja radi jedan sat, bez obzira na njen zadatak.
Uočite visoku razinu radnih sati u ranim 1800-im,
ali su zatim pali s razvojem industrije.
To je bilo neizbježno jer je bilo jeftinije koristiti tehnologiju umjesto ljudi.
Kilovatsat napravit će posao od 26 radnih sati čovjeka, ali po daleko manjoj cijeni.
Monetarni sustav potiče tvrtke da zamijene skupu ljudsku radnu snagu
jeftinijom i produktivnijom tehnologijom
kako bi što više maksimalizirali profit!
Dakle, od 1980. nadalje imamo jedinstvenu situaciju
koja još nikad nije bila prisutna u povijesti čovječanstva.
Visoka proizvodnja sa daleko manje potrebnim ljudskim radom.
To bi svima bilo izvrsno
da nema uplitanja monetarnog sustava
jer je rad glavna roba
koja se kupuje i prodaje na tržištu.
Vrijeme je za treću krivulju koja pokazuje što se događa radu
i slijedom toga što se događa kupovnoj moći.
Ova treća krivulja prikazuje ukupne radne sate čovjeka, ukupno vrijeme
koje su svi ljudi uložili u posao u proizvodnji.
Kao što vidite, od 1830. do prijelaza stoljeća
ukupno radno vrijeme bilo je nisko, a rast spor.
Radni sati slijedili su rast proizvodnje
jer su bili izravno povezani.
Raslo je zajedno sa proizvodnjom,
ali nije došlo do poravnjanja kao kod proizvodnje.
Dostiglo je vrhunac pa onda krenulo naniže.
Ovo je obrat koji se dogodi svakoj industriji.
Ukupan broj radnih sati jednom dosegne svoj vrhunac i poslije opada.
To je nešto što se dogodi samo jednom u bilo kojoj privredi.
Vrhunac radnih sati u Americi dogodio se 1920. godine
i od tada je monetarni sustav konstantno nestabilan
zbog oprečnosti između proizvodnje i radnih sati.
Rastući razdor između proizvodnje i radnih sati nam pokazuje da
što je lakše više proizvoditi,
to se više otežava distribucija.
Razlog ove anomalije je direktna povezanost
ukupnih radnih sati i kupovne moći.
Većina nas prima prihod razmjerno vremenu provedenom na poslu
u obliku dnevnica ili plaće,
a opadanje radnih sati znači opadanje i kupovne moći.
Nije li ironično to što povećanje mogućnosti proizvodnje,
stvara opadanje mogućnosti konzumiranja?
Upravo se to događa u monetarnom sustavu.
Osnovni problem danas nije balansiranje budžeta,
već održavanje ravnoteže između naše novonastale sposobnosti upravljanja globalnim resursima
i globalne potrošnje.
Ali pravila monetarnog sustava nas spriječavaju da učinimo baš to.
Raspodjela se vrši
nizom razmjena zasnovanim na vrijednostima oskudice
koja više zapravo ne postoji, a novac se koristi kao sredstvo u tim razmjenama.
Novac je vrsta dugovanja,
a mi pokušavamo balansirati proizvodnju sa potrošnjom
time što stvaramo još više dugova. To ne može funkcionirati!
Razlog tome je što je slaba povezanost
između stvaranja duga i bilo čega u stvarnom, fizičkom svijetu.
Ni dugovi, ni novac, nisu stvarni resursi koji su nam potrebni za život.
To je izmišljena ljudska kreacija
koja više nema svrhu u današnjem napredujućem svijetu.
Kriza radnih sati je stvarni fizički fenomen,
dok je rast dugovanja samo apstrakcija.
Pogledajmo rast zaduženosti i vidjet ćete razliku.
Ovaj grafikon prikazuje ukupnu zaduženost u Americi,
i javni i privatni dug.
Od 1860. do kraja Prvog svjetskog rata,
zaduženja su mala i privredni razvoj spor.
Onda nakon primirja 1918., dugovi su počeli rasti.
Ovaj period je nazvan "zahuktale '20-e".
Razlog ovog rasta zaduženja je
to što je tehnologija sustigla čovjeka.
Tokom rata smo uveli nove tehnologije
da zamjene radnike koji su poslani u rat.
Kupovna moć je pala
i moglo se proizvesti više nego što se moglo prodati.
Tako je tokom te dekade rođen novi poslovni postupak
poznat kao kupovina na kredit.
Pa čak i ako si nešto niste mogli priuštiti
poticali su vas da to ipak kupite
i da platite plaćom od sljedećeg mjeseca ili sljedeće godine.
To je dovelo do rasta u zaduživanju, ali 1929. se nešto dogodilo.
Prerasli smo kapacitet kredita
pa je kockarska institucija poznata kao Wall Street propala.
Sa padom burze, Amerika je pala u Veliku depresiju
koja je za 4 godine dovela društvo do dna 1933.
Onda je nastupila vlada zato što je morala. I što je učinila?
Pokušala je ojačati propali monetarni sustav stvaranjem još duga!
Zvuči li ovo slično onome što se radi i sada!? Kako su to izveli?
Započeli su praksu trošenja više novca nego što se prikupi porezima,
što se naziva deficitarnim trošenjem.
Tokom Rooseveltovog mandata, pokušali su ojačati ekonomiju
pružanjem kupovne moći nezaposlenima putem raznih socijalnih programa.
I klonule firme su takođe dospjele do tih programa
koje se zovu subvencije.
Može se reći da je monetarni sustav pao u dužničku krizu 1933.
i da od tada vlada funkcionira sa deficitarnom potrošnjom.
Ta su ubrizgavanja državnog novca lažno stimulirala gospodarstvo,
pa je dug opet počeo rasti.
Dolazimo do 1941. kad se nešto drugo dogodilo.
Još jednom se odgodilo propadanja sustava zbog Drugog svjetskog rata.
To je bio dovoljan razlog da se svi nezaposleni zaposle,
ili pošalju u vojsku.
Tvornice su radile punom parom,
proizvodivši nevjerojatnu količinu dobara
koja su poslana preko oceana, i raznesena.
A iako je bilo neophodno da se svijet zaštiti od osoba kao što je bio Hitler,
sam rat nije riješio niti jedan od domaćih američkih problema,
a kao što vidite, od tada dug vrtoglavo raste.
Unatoč teškoćama depresije i užasima rata,
monetarni sustav nikad nije potpuno prestao funkcionirati.
I stalno se krpamo i provlačimo na razne načine od tada. A zašto je to tako?
Zato što smo ga sačuvali
od potpunog kolapsa na razne lukave načine.
Umjetno održavamo oskudicu.
Tokom Depresije, kada je mnoštvo ljudi ostalo bez posla,
a njihove obitelji su gladovale,
imali smo ogromne viškove hrane skladištene po cijeloj Americi.
Jesu li je dali narodu? Ne!
Jer nije profitabilno davati hranu,
čak ni izgladnjelom stanovništvu.
Tokom '30-ih započeli smo praksu uništavanja žetve
i ubijanja stoke samo kako bi se održao monetarni sustav.
To se radi i danas, samo u većoj tajnosti.
Od 1933., američka je vlada potrošila milijarde dolara
plaćajući poljoprivrednicima da ne uzgajaju.
Također, pokušali su ograničiti proizvodnju kukuruza
i pšenice namijenjenu ljudskoj potrošnji,
što možemo primijetiti na nedavnim projektima alternativnog goriva, etanola,
koje je ustvari bacanje hrane, a zapravo i nije dobro alternativno gorivo.
U monetarnom sustavu kada hrane ima u izobilju, ona se ograniči.
To se radi da bi se održala cijena kako bi sustav opstao,
a ako će neki ljudi možda gladovati,
to kao da i nije od velike važnosti
ljudima koji donose odluke o tome kako monetarni sustav funkcionira.
Industrija se služi drugačijim taktikama.
Proizvode niskim kapacitetom,
što znači da rade u samo jednoj ili dvije smjene,
ili se rad potpuno obustavlja, iako imaju mogućnosti da
rade neprekidno kako bi proizveli neophodne proizvode.
Zatim postoji i još rasipniji pristup u obliku proizvodnje nekvalitetne robe.
Ovi loši proizvodi se kvare ili troše
u kratkom vremenskom periodu,
a proizvode se takvi kako bi se osigurala ponovna kupovina.
Kada bi neka tvrtka mogla izraditi nešto što traje 100 godina
(a mi imamo materijale i tehnologiju kojim bismo to mogli učinili)
oni to ne bi napravili jer kako bi potom prodali novi model?
Kako bi zarađivali?
Pogledajte samo sve nedavne opozive proizvoda
kao što su igračke, kolijevke, hrana,
vozila, uređaji itd.
Uništavanje svih tih neispravnih proizvoda osigurava oskudicu.
Svakog se tjedna proizvedu stotine tisuća defektnih proizvoda
kako bi se osigurala ponovna kupovina i brži profit.
Tako ovaj sustav funkcionira.
To također stvara otpad, gomile i gomile otpada.
Pogledajte jednostavan proizvod kao što je mobitel.
Previše je jeftinih, bezvrijednih mobilnih telefona na tržištu.
Godišnje se proizvede stotine milijuna mobitela -
raznih modela sa raznim mogućnostima koje ih čine jedinstvenim.
Čemu to? Zašto ne naprave jedan izvarendan mobitel
koji ima sve što ti može zatrebati,
a koji traje 25 ili više godina i može se lako nadograđivati?
Zato što monetarni sustav spriječava tu vrstu logike.
Prema američkoj agenciji za zaštitu okoliša, u 2005.,
procjenjeno je da se baci oko 130 milijuna mobitela godišnje,
stvarajući oko 65 000 tona elektroničkog otpada.
A to su samo mobilni telefoni!
Što je sa svim drugim proizvodima koji padaju na pamet,
a na koje se troše dragocjeni materijali i resursi?
Naravno, najdestruktivnija i najzlobnija
od svih ljudskih aktivnosti je ratovanje,
a Amerika je vodila nekoliko ratova od početka stoljeća.
Čak i sada umiješani smo u rat protiv neprijatelja koji nema zastavu,
koji nema jasne odlike i nema uniformu.
Rat protiv terorizma je nešto što se može beskonačno opravdavati
jer neprijatelj nije netko koga se može jasno obilježiti.
Da ne spominjemo kako ratovi nisu riješili niti jedan temeljni problem.
Njihov jedini uspjeh je u tome što održavaju naš neuspješan ekonomski
sustav kako bi trajao još barem malo.
Prvi i Drugi svjetski rat, Korejski, Vijetnamski,
Zaljevski i ovaj sadašnji rat protiv terorizma
odnijeli su stotine tisuća života
i uništili milijune tona nezamjenjivih resursa,
ali još nisu uspjeli riješiti niti jedan društveni problem.
Takozvana "Trumanova doktrina",
koja je stvorena prije nekih 63 godine u ime državne sigurnosti,
koštala je SAD bilijune dolara.
Amerika troši milijarde pružajući takozvanu inozemnu pomoć,
a od 1960. SAD su financirale obje zaraćene strane u 14 ratova
i u svijetu vlada veća nesigurnost nego ikada do sad.
Ludilo je, kažu, ponavljati jednu te istu radnju,
a očekivati drugačiji ishod. Isto tako, trošenje novca
ili stvaranje duga ne riješava naše društvene probleme,
bilo lokalne ili globalne.
Teme kojim smo se bavili u ovom filmu do sada
najjasnije bi trebale ukazivati na to da je monetarni sustav,
nikavši iz zemljoradničke sredine, sa primitivnim alatima,
oslanjajući se na znoj i vrijednosti oskudice,
nemoćan da vodi društvo u visokoenergetskoj
i tehnološki naprednoj civilizaciji.
Politika nije bitna, oblici vlade nisu bitni,
kultura nije bitna.
Jedino je zajednički ekonomski sustav svijeta važan,
i to je ono što moramo promijeniti.
Ali prije nego što potražimo riješenje, trebamo pojasniti jednu stvar.
Monetarni sustav nije loš, jednostavno je zastario.
Nekada je bio dobar. Nekada je funkcionirao.
To je bila najbolja ekonomska opcija tisućama godina
i naročito u posljednjih 200 godina
omogućio je razvoj nevjerojatnih mogućnosti za čovječanstvo.
Ali vremena se mijenjaju, najznačajnije u obliku razvoja tehnologije
koje bi bile nezamislive prije 200 godina.
Tehnologija koja bi nas svrstala među vještice ili bogove
u očima tadašnjeg svijeta.
Tako je potrebna i promjena metoda po kojima naš svijet funkcionira.
To je u najboljem interesu čitave ljudske rase...
Bez podjela po boji kože, spolu, vjeri ili nedostatku vjere...
Da krenemo na bolji sustav.
Kako bismo došli do rješenja, moramo naći novi pristup,
tragati za novim idejama i primjeniti nove tehnike.
Rješenje je društveni sustav koji je baziran na znanstvenoj metodi,
koji bi iskorijenio monetarni sustav u korist sustava
koji omogućava globalno upravljanje resursima cijele zemaljske kugle.
Moramo proglasiti da je Zemlja, sa svim svojim resursima
zajedničko naslijeđe cjelokupne ljudske rase,
a tehnologija nam daje sposobnost da pravilno
i bez izuzetka pružimo visok standard života
svakom muškarcu, ženi i djetetu na planeti.
Rješenje je neosporno dizajnirano kako bi koristilo svima na planeti,
dajući svakome najveći stupanj slobode izražavanja,
misli, govora i najvažnije,
života.
Ako ste vjernik razmislite o ovome:
molitva Gospodnja kaže "kako na nebu tako i na Zemlji".
Mislim da u raju ne koriste novac, niti da Bog ima svoju banku, a vi?
Moramo ukloniti razliku između onih koji imaju i onih koji nemaju.
Moramo osigurati da svako dijete rođeno bilo gdje u svijetu
ima slobodu krenuti svim pozitivnim putevima.
Moramo opet uspostaviti vezu sa prirodom odbacujući sve štetne prakse,
ne tako da se vratimo starom načinu života,
već da pomoću tehnologije živimo kao kraljevi,
ali da budemo ponizni i zahvalni ovoj blagorodnoj planeti.
Ovaj video je samo prvi korak vašeg razumijevanja.
Vrijeme je već da se napravi i sljedeći korak.
Projekt Venus i Zeitgeist pokret nude rješenje.
Link pred vama sadrži detalje
o tome kako ta rješenja funkcioniraju.
Vidjet ćete da je web stranica jednostavna za korištenje
i trebala bi odgovoriti na sva vaša pitanja.
Ako ne uspije, tu je onda Zeitgeist pokret.
Zeitgeist pokret promovira ideje i vizije Projekta Venus,
i usmjeren je na širenje poruke
kako riješiti mnoge probleme koje imamo danas.
Zeitgeist pokret je mjesto za pronaći odgovore
i za razgovor sa drugima koji također žele vidjeti
ljepši svijet.
Promijeniti preko 7000 godina ljudskog ekonomskog ustroja
nije niti malo jednostavno, ali je neophodno.
Svakim danom umiru tisuće ljudi koji ne bi trebali.
Svakim danom smo sve bliži i bliži svojoj propasti.
Vrijeme je da se svijetu da do znanja da postoji solucija
koja može riješiti uzročnike naših problema.
Vrijeme je da evoluiramo na petu razinu, u tehnološkog čovjeka,
i da učinimo svijet boljim mjestom
za generacije koje dolaze.
Vrijeme je za društvenu evoluciju.
Posjeti Projekt Venus & Zeitgeist pokret
i postani promjena koju želiš vidjeti u svijetu.